Legend of the Galactic Heroes *SPOILERS*
Да, права си...ама двете са ми дюс...
Изглеждат еднакво, звучат еднакво (майчински загрижени), действат еднакво.
Забравих да отбележа - тук-таме показаха истински 3D стратегически схеми, които дори имаха смисъл в конкретните боеве...да не повярваш...
Още една забележка - преводът е под всякаква критика.
В началото имаше изцепки само от време на време: глупави изрази, невъзможни бройки на флотилии, кораби и личен състав.
В момента (към 49-ти) срещам огромни пасажи пълни с безсмислици.
Изглеждат еднакво, звучат еднакво (майчински загрижени), действат еднакво.
Забравих да отбележа - тук-таме показаха истински 3D стратегически схеми, които дори имаха смисъл в конкретните боеве...да не повярваш...
Още една забележка - преводът е под всякаква критика.
В началото имаше изцепки само от време на време: глупави изрази, невъзможни бройки на флотилии, кораби и личен състав.
В момента (към 49-ти) срещам огромни пасажи пълни с безсмислици.
The coffee had been steadily growing more and more execrable for the space of three weeks, till at last it had ceased to be coffee altogether and had assumed the nature of mere discolored water — so this person said. He said it was so weak that it was transparent an inch in depth around the edge of the cup. As he approached the table one morning he saw the transparent edge — by means of his extraordinary vision long before he got to his seat. He went back and complained in a high-handed way to Capt. Duncan. He said the coffee was disgraceful. The Captain showed his. It seemed tolerably good. The incipient mutineer was more outraged than ever, then, at what he denounced as the partiality shown the captain’s table over the other tables in the ship. He flourished back and got his cup and set it down triumphantly, and said:
“Just try that mixture once, Captain Duncan.”
He smelt it — tasted it — smiled benignantly — then said:
“It is inferior — for coffee — but it is pretty fair tea.”
“Just try that mixture once, Captain Duncan.”
He smelt it — tasted it — smiled benignantly — then said:
“It is inferior — for coffee — but it is pretty fair tea.”
Дотъркалях се до 55-ти...брей, форлайн-ката можем да я пишем и нея геройка...ако не друго, спаси задника на Рейнхард от синуация в която сам се беше набутал...
Грийнхил-ката (бивша) си смени малко прическата...може пък да почна да ги различавам
.
Грийнхил-ката (бивша) си смени малко прическата...може пък да почна да ги различавам
![Cool 8-)](./images/smilies/icon_cool.gif)
Last edited by alshu on Fri Apr 05, 2013 6:03 pm, edited 1 time in total.
The coffee had been steadily growing more and more execrable for the space of three weeks, till at last it had ceased to be coffee altogether and had assumed the nature of mere discolored water — so this person said. He said it was so weak that it was transparent an inch in depth around the edge of the cup. As he approached the table one morning he saw the transparent edge — by means of his extraordinary vision long before he got to his seat. He went back and complained in a high-handed way to Capt. Duncan. He said the coffee was disgraceful. The Captain showed his. It seemed tolerably good. The incipient mutineer was more outraged than ever, then, at what he denounced as the partiality shown the captain’s table over the other tables in the ship. He flourished back and got his cup and set it down triumphantly, and said:
“Just try that mixture once, Captain Duncan.”
He smelt it — tasted it — smiled benignantly — then said:
“It is inferior — for coffee — but it is pretty fair tea.”
“Just try that mixture once, Captain Duncan.”
He smelt it — tasted it — smiled benignantly — then said:
“It is inferior — for coffee — but it is pretty fair tea.”
Верно са еднакви - Грийнхилката има малко по-дълга коса сякаш...
Донякъде ми се иска да вярвам, че е нарочно - още едно нещо, по което Райнхард и Янг си приличат. Ама това вероятно си е само в моята глава.
Фрррррройлайнката е пич. Доста свестен женски персонаж е, точно като Фредерика. Стои си там в сянката на мъжкия, ама по някое време ще стане по-важна.
Ама бързо се гледа, а? На нас ни остават още 20 епизода, че на Сашо му стана бавно и скучно към края. Сега предстои още екшънец, де, та може да го догледаме по-бързо.
Донякъде ми се иска да вярвам, че е нарочно - още едно нещо, по което Райнхард и Янг си приличат. Ама това вероятно си е само в моята глава.
![Laughing :lol:](./images/smilies/icon_lol.gif)
![Laughing :lol:](./images/smilies/icon_lol.gif)
![Laughing :lol:](./images/smilies/icon_lol.gif)
Фрррррройлайнката е пич. Доста свестен женски персонаж е, точно като Фредерика. Стои си там в сянката на мъжкия, ама по някое време ще стане по-важна.
Ама бързо се гледа, а? На нас ни остават още 20 епизода, че на Сашо му стана бавно и скучно към края. Сега предстои още екшънец, де, та може да го догледаме по-бързо.
Да, относително бързо.
Бе аз и повече щях да съм напреднал, ама не мога да го гледам всяка вечер, а и субтитрите нещо ми късат нервичките. Вече съм убеден, че са превод от китайски.
Важното е, че винаги има нещо интересно в най-различна форма...а и няма чак противни неща, като в Monster да кажем...колко велики били японците, колко злобни били европейците, тийзване как ще разкрият някоя загадка...а после дръжки...и така 100 пъти за 70 серии.
![Laughing :lol:](./images/smilies/icon_lol.gif)
Бе аз и повече щях да съм напреднал, ама не мога да го гледам всяка вечер, а и субтитрите нещо ми късат нервичките. Вече съм убеден, че са превод от китайски.
Важното е, че винаги има нещо интересно в най-различна форма...а и няма чак противни неща, като в Monster да кажем...колко велики били японците, колко злобни били европейците, тийзване как ще разкрият някоя загадка...а после дръжки...и така 100 пъти за 70 серии.
The coffee had been steadily growing more and more execrable for the space of three weeks, till at last it had ceased to be coffee altogether and had assumed the nature of mere discolored water — so this person said. He said it was so weak that it was transparent an inch in depth around the edge of the cup. As he approached the table one morning he saw the transparent edge — by means of his extraordinary vision long before he got to his seat. He went back and complained in a high-handed way to Capt. Duncan. He said the coffee was disgraceful. The Captain showed his. It seemed tolerably good. The incipient mutineer was more outraged than ever, then, at what he denounced as the partiality shown the captain’s table over the other tables in the ship. He flourished back and got his cup and set it down triumphantly, and said:
“Just try that mixture once, Captain Duncan.”
He smelt it — tasted it — smiled benignantly — then said:
“It is inferior — for coffee — but it is pretty fair tea.”
“Just try that mixture once, Captain Duncan.”
He smelt it — tasted it — smiled benignantly — then said:
“It is inferior — for coffee — but it is pretty fair tea.”
Бе доста интелигентно и умерено е в това, което се опитва да покаже като политическа философия и т.н. Аз затова съм в състояние на душевен оргазъм вече 3ти месец, мисля. Но не знам как го гледаш с лоши субтитри - не става ли твърде объркващо и неразбираемо? Сюжетът не е от най-простите, така че си трябва добър език там, за да се схванат врътките.
Иначе разказвача обича да тийзва и спойли, неговата верица!!!![Laughing :lol:](./images/smilies/icon_lol.gif)
Иначе разказвача обича да тийзва и спойли, неговата верица!!!
![Laughing :lol:](./images/smilies/icon_lol.gif)
Абе разбира се, но смисълът се extract-ва малко по-бавно и с малко повече усилия.не става ли твърде объркващо и неразбираемо
То аз не виждам някакви по-дълбоки врътки.за да се схванат врътките
Текстът си е съвсем прав. Импликациите идват от това да сравняваш новата информация с вече натрупаната (примерно, че Оберщайн с послъгва с абсолютен poker face или това дето ти отбеляза за кучето му...пък после показват и самото куче...ето това е момент на просветление, ако помниш разговора от преди 20-тина серии).
Принципно тийзването не е лошо нещо.Иначе разказвача обича да тийзва и спойли, неговата верица!!!
Тук ми харесва, защото никога не лъжат какво предстои...докато в Monster им прави кеф да те mislead-ват...и на 20-тия път знаейки, че това ще продължи в абсолютно същия стил без никакво разнообразяване, а ти остават 2/3-ти от заглавието, наистина почват да се хващат дяволите.
The coffee had been steadily growing more and more execrable for the space of three weeks, till at last it had ceased to be coffee altogether and had assumed the nature of mere discolored water — so this person said. He said it was so weak that it was transparent an inch in depth around the edge of the cup. As he approached the table one morning he saw the transparent edge — by means of his extraordinary vision long before he got to his seat. He went back and complained in a high-handed way to Capt. Duncan. He said the coffee was disgraceful. The Captain showed his. It seemed tolerably good. The incipient mutineer was more outraged than ever, then, at what he denounced as the partiality shown the captain’s table over the other tables in the ship. He flourished back and got his cup and set it down triumphantly, and said:
“Just try that mixture once, Captain Duncan.”
He smelt it — tasted it — smiled benignantly — then said:
“It is inferior — for coffee — but it is pretty fair tea.”
“Just try that mixture once, Captain Duncan.”
He smelt it — tasted it — smiled benignantly — then said:
“It is inferior — for coffee — but it is pretty fair tea.”
Изгледахме ОВАта и на второ гледане последният сезон ми се видя чувствително по-разводнен и недостоверен откъм политически и тактически врътки от преди. Може да е щото го гледахме на порции от по два епизода на ден, щото на Сашко за толкоз му стигна атеншън спана. Всъщност, нещата логически доведоха до спад на темпото - просто така се нареди историята и в тази подредба и по-бавно темпо има някъв смисъл. Ама определено можеха да поизрежат бая баласт и да го стегнат повече. А и да се постараят да не минават границите на приличното със самурайщината. Към края имаше някви доста големи глупости особено на фона на качествените предишни сезони. И смъртта на разни персонажи беше форсирана, сякаш просто искат да се оттърват от тях без да има особено много смисъл от това. Тераистите си бяха зле и към края станаха ептен зле. Но като цяло обожавам как се разви и свърши нещото. Янг, Райнхард, Оберщайн, Ройентал, Митермайер, Юлиян, Фредерика и Хилдегард ми остават много любими.
Някъде на финалната права съм (101). Единственото по-интересно за отбелязване ми се струва това, че космическите битките, макар и по-редки май са по-добре нарисувани и анимирани (повече нови сцени с кораби, по-малко рециклаж на стари сцени).
The coffee had been steadily growing more and more execrable for the space of three weeks, till at last it had ceased to be coffee altogether and had assumed the nature of mere discolored water — so this person said. He said it was so weak that it was transparent an inch in depth around the edge of the cup. As he approached the table one morning he saw the transparent edge — by means of his extraordinary vision long before he got to his seat. He went back and complained in a high-handed way to Capt. Duncan. He said the coffee was disgraceful. The Captain showed his. It seemed tolerably good. The incipient mutineer was more outraged than ever, then, at what he denounced as the partiality shown the captain’s table over the other tables in the ship. He flourished back and got his cup and set it down triumphantly, and said:
“Just try that mixture once, Captain Duncan.”
He smelt it — tasted it — smiled benignantly — then said:
“It is inferior — for coffee — but it is pretty fair tea.”
“Just try that mixture once, Captain Duncan.”
He smelt it — tasted it — smiled benignantly — then said:
“It is inferior — for coffee — but it is pretty fair tea.”
Довърших основното OVA.
Не бих казал, че ми е от най-любимите анимета. Не отговаря и на основните похвали, които се свързват в net-а с името му. Примерно не видях сериозна научна фантастика или стратегически и тактически реализъм. Драмата на места си беше свръх театрализирана.
Обаче заглавието съдържа много ценни неща и си заслужава многоепизодното следене:
- гигантски мащаб
- огромни усилията хвърлени да се замисли такъв обширен свят със собствена история и политико-етнически специфики
- сложна мрежа от политически структури и в двата враждуващи лагера (после се появяват и други играчи) оплетени в корупция и интриги.
- огромно количество второстепенни герои. Повечето от тях са важни за развитието на историята. Е, няколко се затриха в тълпата, примерно двамата мерачи от флагманския кораб Брунхида (те бяха малко по-централни във въвеждащия филм), но това е пренебрежимо
- главни герои са интересни личности и е кеф да ги наблюдаваш как взаимодействат един с друг или се борят със системата.
- масивни космически битки, които не са много реалистични, но пък са голям кеф за следене
- цяло съзвездие от гласове на познати и любими сеюта
Т.е. всичко е огромно в Ginga Eiyuu Densetsu. А напрактика самата "галактика" не е толкова голяма или поне обитаемата час от нея, а пък действието са развива само на половин дузина планети.
Непреднамерени плюсове:
- дървена по съвременните стандартни графика - тя създава приятно ретро-носталгично усещане за епично космическо приключение
- развалени изиграни с прекален патос фрази на немски и английски - те също ме радват
Не бих казал, че ми е от най-любимите анимета. Не отговаря и на основните похвали, които се свързват в net-а с името му. Примерно не видях сериозна научна фантастика или стратегически и тактически реализъм. Драмата на места си беше свръх театрализирана.
Обаче заглавието съдържа много ценни неща и си заслужава многоепизодното следене:
- гигантски мащаб
- огромни усилията хвърлени да се замисли такъв обширен свят със собствена история и политико-етнически специфики
- сложна мрежа от политически структури и в двата враждуващи лагера (после се появяват и други играчи) оплетени в корупция и интриги.
- огромно количество второстепенни герои. Повечето от тях са важни за развитието на историята. Е, няколко се затриха в тълпата, примерно двамата мерачи от флагманския кораб Брунхида (те бяха малко по-централни във въвеждащия филм), но това е пренебрежимо
- главни герои са интересни личности и е кеф да ги наблюдаваш как взаимодействат един с друг или се борят със системата.
- масивни космически битки, които не са много реалистични, но пък са голям кеф за следене
- цяло съзвездие от гласове на познати и любими сеюта
Т.е. всичко е огромно в Ginga Eiyuu Densetsu. А напрактика самата "галактика" не е толкова голяма или поне обитаемата час от нея, а пък действието са развива само на половин дузина планети.
Непреднамерени плюсове:
- дървена по съвременните стандартни графика - тя създава приятно ретро-носталгично усещане за епично космическо приключение
- развалени изиграни с прекален патос фрази на немски и английски - те също ме радват
The coffee had been steadily growing more and more execrable for the space of three weeks, till at last it had ceased to be coffee altogether and had assumed the nature of mere discolored water — so this person said. He said it was so weak that it was transparent an inch in depth around the edge of the cup. As he approached the table one morning he saw the transparent edge — by means of his extraordinary vision long before he got to his seat. He went back and complained in a high-handed way to Capt. Duncan. He said the coffee was disgraceful. The Captain showed his. It seemed tolerably good. The incipient mutineer was more outraged than ever, then, at what he denounced as the partiality shown the captain’s table over the other tables in the ship. He flourished back and got his cup and set it down triumphantly, and said:
“Just try that mixture once, Captain Duncan.”
He smelt it — tasted it — smiled benignantly — then said:
“It is inferior — for coffee — but it is pretty fair tea.”
“Just try that mixture once, Captain Duncan.”
He smelt it — tasted it — smiled benignantly — then said:
“It is inferior — for coffee — but it is pretty fair tea.”
Re: Legend of the Galactic Heroes *SPOILERS*
В момента съм в процес на много бавен rewatch и верно бе...бахти тъпият превод съм ползвал първия път (а този тук, заради познатата с която го гледам е руски от английски).
Някои неща за които съм си блъскал главата си ги пише в прав текст
.
Както и да е. Спомних си и кой ми беше най-противният персонаж - Аннерозе-сама.
Дори и най-големите сатрапи и главорези в този сериал бледнеят пред нея.
Сега, ката знам къде да внимавам, не ми изглежда толкова развлачено и неритимично.
Пък и знам да превъртам флешбеците от детството.
Някои неща за които съм си блъскал главата си ги пише в прав текст
![Shocked :shock:](./images/smilies/icon_eek.gif)
![Shocked :shock:](./images/smilies/icon_eek.gif)
![Shocked :shock:](./images/smilies/icon_eek.gif)
Както и да е. Спомних си и кой ми беше най-противният персонаж - Аннерозе-сама.
Дори и най-големите сатрапи и главорези в този сериал бледнеят пред нея.
Сега, ката знам къде да внимавам, не ми изглежда толкова развлачено и неритимично.
Пък и знам да превъртам флешбеците от детството.
The coffee had been steadily growing more and more execrable for the space of three weeks, till at last it had ceased to be coffee altogether and had assumed the nature of mere discolored water — so this person said. He said it was so weak that it was transparent an inch in depth around the edge of the cup. As he approached the table one morning he saw the transparent edge — by means of his extraordinary vision long before he got to his seat. He went back and complained in a high-handed way to Capt. Duncan. He said the coffee was disgraceful. The Captain showed his. It seemed tolerably good. The incipient mutineer was more outraged than ever, then, at what he denounced as the partiality shown the captain’s table over the other tables in the ship. He flourished back and got his cup and set it down triumphantly, and said:
“Just try that mixture once, Captain Duncan.”
He smelt it — tasted it — smiled benignantly — then said:
“It is inferior — for coffee — but it is pretty fair tea.”
“Just try that mixture once, Captain Duncan.”
He smelt it — tasted it — smiled benignantly — then said:
“It is inferior — for coffee — but it is pretty fair tea.”
Re: Legend of the Galactic Heroes *SPOILERS*
Добро е. И на мен ми се е догледало, та мога да се хвана да го преизгледам в някакъв момент.
Re: Legend of the Galactic Heroes *SPOILERS*
Приключих rewatch-а на Ginga Eiyuu Densetsu. Някои неща ги разбрах по-добре. Примерно сега ми е ясно, защо Ройентал се хвана така лесно на провокацията - просто си е такъв. Характерно е за него.
Краят обаче е точно толкова безсмислен, колкото го помня - нещата с Рубински (при него има дори сюжетна дупка) и земния култ, а и как Юлиан убеди императора, да даде политически свободи за Хайнесен.
Повторният преглед си струва. Анимето е, като дърта батална картина - войниците с шарени униформи на фона на в красив ландшафт по-скоро позират за нея, отколкото да се бият истински, но усещането е внушително.
Краят обаче е точно толкова безсмислен, колкото го помня - нещата с Рубински (при него има дори сюжетна дупка) и земния култ, а и как Юлиан убеди императора, да даде политически свободи за Хайнесен.
Повторният преглед си струва. Анимето е, като дърта батална картина - войниците с шарени униформи на фона на в красив ландшафт по-скоро позират за нея, отколкото да се бият истински, но усещането е внушително.
The coffee had been steadily growing more and more execrable for the space of three weeks, till at last it had ceased to be coffee altogether and had assumed the nature of mere discolored water — so this person said. He said it was so weak that it was transparent an inch in depth around the edge of the cup. As he approached the table one morning he saw the transparent edge — by means of his extraordinary vision long before he got to his seat. He went back and complained in a high-handed way to Capt. Duncan. He said the coffee was disgraceful. The Captain showed his. It seemed tolerably good. The incipient mutineer was more outraged than ever, then, at what he denounced as the partiality shown the captain’s table over the other tables in the ship. He flourished back and got his cup and set it down triumphantly, and said:
“Just try that mixture once, Captain Duncan.”
He smelt it — tasted it — smiled benignantly — then said:
“It is inferior — for coffee — but it is pretty fair tea.”
“Just try that mixture once, Captain Duncan.”
He smelt it — tasted it — smiled benignantly — then said:
“It is inferior — for coffee — but it is pretty fair tea.”
Who is online
Users browsing this forum: No registered users and 3 guests