Не вярвам да има вече определена дата.
![Wink ;)](./images/smilies/icon_wink.gif)
Moderators: Trip, Random, Marfa
Хората мечтаят.Някои мечтаят за ново колело,други-да имат , за добри оценки,а трети-трети мечтаят просто да имат за дом и топлина.За какво мечтая аз?Мечтая един ден всички хора да изчезнат. Ще мога да ям,каквото искам,ще мога да гледам телевизия до когато (докогато) си искам и ще мога да издевателствам над някое цвете,колкото си искам.Никой няма да може да ми каже каквото и да е.
…Но какво се случва,когато мечтите станат реалност?
Започваш есеистично. Нямаме интересна история, действие, конфликт, а мисли на героя. За да оправдаеш подобно начало, мислите на героя трябва да са интересни - тези на твоя човек не са. Според мен е далеч по-добър вариант да почнеш с изречението от средата на параграфа "Мечтая един ден всички да изчезнат." По нататък желанията на главния герой са сравнително небезинтересни и донякъде хумористични, тъй че това ще е далеч по-добре.
Махнал съм последните две изречения, защото първото от тях е очевидна и тривиална мисъл (естествено, че никой нищо няма да му каже), а второто е по-добре да го няма, защото вкарва изкуствен драматизъм (звучи малко като обявлението в края на епизод от трийсетарски сериал - "И КАКВО ЩЕ СЕ СЛУЧИ В СЛЕДВАЩИЯ ЕПИЗОД С НАШИЯ СМЕЛ ГЕРОЙ? ЩЕ БИДЕ ЛИ ПОХИТЕН БЕЗРАЗБОРНО ОТ СЛУЗЕСТИ ВЛЕЧУГИ? ИЛИ ЩЕ НАМЕРИ СРЕД ТЯХ ИСТИНСКАТА ЛЮБОВ?).
По-нататък все пак ни е показано какво се случва, когато мечтите стават реалност.
Няколко думи за излишните думи и тромавите конструкции. Оттук нататък няма да им обръщам специално внимание, но опитай следното - когато напишеш нещо, скрий по някакъв начин всичко освен първия параграф. Разгледай го много внимателно, изречение по изречение, и разкарай всички излишни думи и всички повторения. После мини на втория параграф. И така нататък.
…
Повъргалях се в леглото още малко.Почувствах,че нещо пухкаво се доказва докосва до крака ми.Ритнах го.Е,оказа се,че е бил пуделът ми,именуван Сандвич. Той изквича и побягна нанякъде.Станах,преоблякаох се и влязах в кухнята.Нямаше закуска.Отегчен и отчаян,поради липсата на каквото и да е в корема ми (отчаян от липсата на храна/отчаян, с празен стомах/) пуснах телевизора,но се оказа,че няма картина. (Нямаше картина - така се получава като "Нямаше закуска" и звучи по-готино според мен Търси подобни еднаквости, когато можеш) Този ден
започва наистина ужасно-без телевизия и храна,тоест двете ми най-големи радости в този живот. (Денят започваше ужасно - нямаше храна, нямаше телевизия, двете ми най-големи радости в живота) Изведнъж осъзнах колко е
тихо.Разходих се из апартамента,търсейки родителите си,но не ги намерих. (Нашите ги нямаше никъде в апартамента - така изречението е по-кратко, а и се подразбира от думичката "никъде", че пичът ги е търсил. Гледай да описваш нещата така, че информацията да се подразбира, а не да трябва да обясняваш надълго и нашироко какво става и защо) Може би (не може да кажеш "явно", защото това значи, че нашият е сигурен къде са и какво правят) бяха отишли пак до комшийте за да водят ожесточени спорове за проложението на констервите. (за да се дърлят с комшиите от чия страна на чия маза да стоят консервите - в твоя вариант звучи много официално и не изгражда ярък образ.) Както и да е. (Избягвай подобни вметки, все едно авторът не го е грижа много за това, което ни разказва. Би трябвало да го е грижа, нали затова ни го разказва?)
В тая част, използвай елементите, които си внесъл. Споменал си комшиите. Ами накарай твоя човек да отиде там, да се види с техните, да намери апартаментът им също празен, вкарай малко сетивни детайли (цигарата на комшията Рачо, която е започнала малък пожар и е подпалила смрадливите посеви марихуана в хола им, как нашият грабва поопърления Сандвич и един недовършен сандвич от чинията на бай Рачо и тича надолу да избяга от блока, и т.н., и т.н.)
Конкретиката е ЖИЗНЕНОВАЖНА.
Иначе не можеш да накараш читателя да повярва в историята ти, да повярва, че си струва да чете нещо, написано от теб.
…
Събота.Обичам този ден.Главната причина за това е липсата на учулище и многото свободно време,което ти остава. (Нашият човек не би тръгнал да си мисли колко хубав ден е съботата, ако току-що е открил, че всички хора са ИЗЧЕЗНАЛИ (Пуф!). А това той би трябвало да го осъзнае още като си погледне през прозореца на спалнята или в краен случай, докато слиза по коридора)
Отворих входната врата и отвън нахлу чистия пролетен въздух.Реших да намина до Стоян за да се пошматкаме заедно. Прекрачих прага и ми се стори,че нещо е много различно.Осъзнах го.Беше прекалено
тихо.Никъде не се виждаха хора.Нямаше ги противните клаксони и пищяши деца.Заоглеждах се трескаво,но не видях никой.
…
Пребродих целия град.Никой не видях. Помислих си, Дали полудявам или е просто сън?Или и двете.По-скоро едното,но кое?Е,нека Реших да обърна нещата в моя полза,а не да се коря за това,що не мога да променя. (На доста места игриво-закачливия тон на разказвача не е особено на място)Отворих вратата на супермаркета и от вътре ме посрещна зловеща тишина (Стига с тая тишина, бя! Вземи вкарай малко конкретно описание на безлюдния супермаркер).Е явно сънят все още не искаше да свършва.Приближих се до От рафта с чипсове и грабнах една бройка и оранжева опаковка.Сметана.Ммм,става.Отворих пакета и награбих заблъсках лакомо съдържанието му в устата си,поглъщайки го лакомо.Ядох и ядох…Скоро пакета свърши.Награбих нов,този път с черна опаковка.Паприка. Явно този сън не бе толкова лош. Не беше лош тоя сън
…
Лутам се и се лутам.Опитах всичко.Карах чужди коли,играх си с чужди игри,виках и кращях без никой да ме укори. (Римата не е съвсем на място тук, според мен.) А как искам някой да ме укори.Нуждая се от това.Опитах се да общувам с кучета и котки,но
те не стават за събеседници.Говорих и със себе си,но винаги съм съгласен с събеседника си,така че не става.Искам да видя някой.Искам някой да ме види.
Последните две изречения са готини. Може да ги използваш като мотивация за това нашият човек да направи нещо абсурдно и запомнящо се (от читателя), вместо да прави простотията, която прави после. Също така може да комбинираш елементите, които си изброил в някаква сцена. Примерно забавна сцена, в която нашият човек се мъчи да кара автомобил и едва не се пребива, а после пък замалко не сгазва куче и се опитва да говори с него. Примерно. Или нещо от сорта.)
...
Една фигура скочи от тавана на блока.Тялото й се разби и сбъсъка със земята за миг раздра гробната тишина.После
звуците пак заглъхнаха.Чуваше се само вой на самотно куче,чийто стопанин е умрял.
Това не работи за мен по никой начин. Не си отива с това на разказа, твърде рязко е и е твърде лесно. Доста по-готино за мен би било да видя примерно нашият, върнал се в супермаркета, преял с чипс и разплакан от отчаяние. Или пък след неуспешни опити да говори с животните да седне до някое от тях и да почне да вие като куче.
...
Хората мечтаят.Някои мечтаят за ново колело,други-да имат добри оценки,а трети-трети мечтаят просто да имат дом и
топлина.За какво мечтая аз?Мечтая един ден всички хора да изчезнат.Ще мога да ям,каквото искам,ще мога да гледам
телевизия до когато си искам и ще мога да издевателствам над някое цвете,колкото си
искам.Никой няма да може да ми каже каквото и да е.
…Но какво се случва,когато мечтите станат реалност?
Цялата тази част е напълно излишна.
Users browsing this forum: No registered users and 18 guests