Ей урочасахте ме накрая с това "внимавай да не ти се разминават очакванията".
![Very Happy :D](./images/smilies/icon_biggrin.gif)
Досега всеки път щом си пускам аниме по препоръки от форума/списанието проблем е нямало.
До този момент.
Първо да кажа, че проблемът дойде именно от пренавиване на очаквания. Тооолкова хайпнато в списанието, тука в темата едно гък-мък няма споменато, що-годе мой тип история ала крими трилър плюс майнд батълс, а-у и си викам няма начин да не се накефя брутално, къде ще бягам. Е, имало накъде, щом ме накара за пръв и пост да напиша.
В смисъл такъв признавам, че е добро, не съм тръгнал да го хейтя колко било зле, щото не е. Просто това ОМФГ 1000/1000 оценка дето хвърчи ми е недоумяваща.
Имаме интересна завръзка - ок. Имаме интересни нелигави герои по традиционния японски начин и що-годе доста разумно мислещ народ - ок. Имаме зъл герой, който не е представен клиширано и не знаеш какво ще направи - ок. Имаме там някакви мощни врътки за съспенсец - ок. Ева и детектива - много радват. Откъм герои, сюжетна връзка, музика, особено идеята с финалните надписи да върви книжлето евала.
Но ми липсваше последната съставка - живеца, интересът който да ме грабне. Изгледах го сериала чисто напук, само щото с надеждата, че не може толкова хвален сериал да не ми връзва и да не ми пука грамец. Викам в мене е проблема ей сега ще почне интересното от следващия епизод, от следващия епизод…минават 20-30 епизода няма братче. Ама реших да не го отказвам, така и така съм до половината.
Общо взето като се опитвах да анализирам аджеба що така се случва нямах свястна причина, изброих по-горе плюсовете, но липсата на живец убиваше цялата идея. Решавам айде ще изчакам последните два-три епизода и тогава да правя генерално решение сериала харесва ли ми в крайна сметка или не. Изгледах финалът и той ми даде твърдата основа да се запитам “Сериозно? Това да е перфектното аниме? Айде не.”
Даже много добре ми дойде аналогията с Берсерк, друго страхотно аниме, което вървеше великолепно до последните два епизода, където всички знаем какви мощни средни пръстове размахва. Е те и тука така – градяха, градяха стабилно и накрая големия твърд насреща. Айде в спойлер ще развия.
- Spoiler: show
-
Сега да беше едно и две неща, които да ми се изчистят евентуално на второ гледане нали с лафа “не си гледал внимателно, не си разбрал”, ама не е такъв случая. Толкова много неща ме оставиха в недоумение, че второ гледане изобщо няма да го оправи.
Откъде да започна с тези два последни епизода... може би от най-важния въпрос, който постоянно ми будеше вниманието “Смисълът е?” Много неща не им разбрах какъв е смисълът да се случват. Каква беше разликата примерно за това че момичето било свидетел на клането, а не момчето? Някой някъде има ли обяснено за какво беше тази врътка и с какво променя нещата? За мене си беше чисто навиране в лицето “ей на вижте ни колко сме хитри”. Хубаво хитри сте, ама какъв е смисълът? Друго което не видях смисълът е идеята с надписите на Йохан към Тенма. Е, и? Смисълът на тях бе да показва, че иска помощ, че има някаква вътрешна борба. Нали там Нина разправяше как Йохан не искал еди какво си именно заради надписите. Нищо такова впоследствие не се оказва. Плюс това на няколко пъти се наблегна и в самите думи на Йохан и в сцената с рисунките в Къщата на вампира, че той изживява някакъв духовен катарзис. Къде го накрая? Другото недоумение е поведението на Йохан, в смисъл той винаги бе крачка напред и винаги най-спокойно можеше да прави каквото си поиска. Можеше да премахне Тенма по всяко време. Ама не го. Защо примерно се появява в средата на клането, а не накрая тогава щом не иска да се меси? Мотивацията му за “края на краищата” така и не се изясни. Тая бутафория с даването на прошката има ли смисъл да я коментирам. Добре поне, че й дадоха смисъл, за да го спасят, та замазоха там положението.
И когато трябваше да дойде голямата развръзка какво? Нашия Тенма като първия пич най-спокойно си завъртя колелото и айде пак да го спасява. Ок, решили там да вкарат разни теми и темища за живота и кръговрата ясно ще го преглътнем. Ама от кой дойде предложението за операцията..от инспектора. Той къде беше? В безсъзнание, щото бил ударен в тила. Добре..ама не, хич не е добре при положение че оня образ помощника на Йохан сто часа се мъчи да го убие и накрая го оставя жив... Смисълът е? Айде поне инспекторът да беше изприпкал на четири крачета след него в развръзката ще простим, ама не би. То просто замислено, за да го няма инспектора, че не знаят какво да го правят в развръзката. Като стана дума за образ който не знаят какво да го правят – Ева къде беше? Какво им пречеше и тя да се навърта там по някой чудодеен начин. Щото нейният катарзис прключи с Мартин, в който пък тя се влюби, защото го възприе за втори Тенма. До сцената на гарата и точка. Е, това катарзис ли е на образ, който има екранно време колкото главния герой?
И докато се чудя на всичко това гледайки последните минути от финала шефчетата решиха да си изиграят най-големия си коз именно за накрая. Най-голямото ми облещване бе финалният разговор между Йохан и Тенма. Или по-точно въображаемият последен разговор, защото се оказа, че било сън. Ей това като го видях – така мощно се изсмях от всяка липса на разумно обяснение. За какво му бе да е халюцинация? Какъв е смисълът? Защото така в крайна сметка ние изобщо не разбираме какво става с Йохан. Дават ни празно легло и айде сами да мъдрим стотина спекулации. Което щеше да е добре, ако реално се бе провел такъв диалог между Тенма и Йохан. Но при положение, че не получаваме всъщност грам повече секунда взаимодействие с Йохан как да спекулирам какво е бъдещето. Какъв е смисълът да бъде спасен, ако той отново си продължава старите игрички?
Толкова много пъти се питах “Смисълът е?” и толкова много малко пъти си отговарях... Това аниме толкова много е искало да избяга от клишетата, което и успяваше, но на финала остави огромни дупки и заради които оригиналността отиде в кофата.
Пак казвам, аз не оспорвам добрите качества, но не смятам, че пропуските му в края и преднамереното навиране в лицата на “правим го щото го можем и щото си искаме” са достойни за перфектност и хвалбите, които се леят на талази без грам минуси.